‫• זיהוי: 300: עליית האימפריה (‎300: Rise of an Empire) - ‏2014 •‫ ‫• מקור הכתוביות: TTG) BD) •‫ ‫• תזמון: BluRay ‏01:42:36 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫דברי האורקל כמוהם כאזהרה.
‫כנבואה.
‫"ספרטה תיפול.
‫"יוון כולה תיפול".
‫ואש הפרסים תכתוש את אתונה לאפר.
‫שכן אתונה אינה אלא גיבוב של אבן ועץ,
‫של סחבות ואבק.
‫וכאבק היא תימוג ברוח.
‫רק האתונאים עצמם קיימים,
‫וגורלו של העולם תלוי במוצא פיהם.
‫רק האתונאים קיימים.
‫ורק ספינות עץ איתנות ‫יוכלו להציל אותם.
‫ספינות עץ,
‫ונחשול של דם גיבורים.
‫300: עלייתה של אימפריה
‫לאונידס, בעלי...
‫לאונידס, מלככם...
‫לאונידס ו-300 האמיצים ‫אינם בין החיים עוד.
‫הנשים והגברים החופשיים של יוון...
‫אינם מחויבים לנקמה על מות ספרטנים.
‫אין הם הוגים חיבה למלחמה.
‫אבל הוא הקריב את חייו למענם.
‫למען עתידה של יוון.
‫אויבינו הם שחישלו את חירותנו ‫באש המלחמה.
‫המלך דרייווש בא לקחת את אדמותינו.
‫לפני עשר שנים, ‫כשעינינו בערו עדיין באש הנעורים,
‫לפני שהמלחמה האכזרית ‫אילצה את ילדינו להיות לגברים.
‫המלחמה הזאת החלה לפני עשר שנים,
‫כדרכן של מלחמות:
‫בעוול.
‫מרתון.
‫דרייווש, מלך פרס,
‫שחירות היוונים טרדה את שלוותו,
‫בא ליוון כדי לכפוף אותנו למרותו.
‫הוא נחת בחוף מרתון...
‫עם כוח פלישה גדול פי שלושה...
‫ממספר המגנים היוונים.
‫עם שחר עשו האתונאים הנואשים ‫את הבלתי נתפס:
‫הם תקפו.
‫הם תקפו את הפרסים התשושים ‫בעת שאלה ירדו...
‫מספינותיהם ברגליים רועדות, ‫אחרי חודש תמים בים.
‫הם תקפו בטרם היה סיפק בידם ‫להקים מחנה...
‫ולהבטיח אספקה לחיילים.
‫ומי...
‫הגה את האסטרטגיה המטורפת?
‫חייל אתונאי...
‫אלמוני כמעט.
‫אנשיו קראו לו...
‫תמיסטוקלס.
‫הוא הטעים את הפרסים ‫טעמה של לוחמת פתע אתונאית.
‫כל תקוות התהילה נגוזו.
‫אלפים נהרגו.
‫מאות מתו מידי חבריהם.
‫וכל זאת למען רעיון: יוון חופשית,
‫ניסוי אתונאי שכונה "דמוקרטיה".
‫האפשר שהרעיון מצדיק זאת?
‫האפשר שהוא מצדיק ‫את ההקרבה האדירה?
‫תמיסטוקלס הותיר את ההחלטה ‫למלך דרייווש.
‫כי מתוך כל הכאוס...
‫הפציע רגע.
‫ותמיסטוקלס ניצל אותו.
‫הרגע ההוא...
‫עתיד להדהד לאורך מאות שנים.
‫הרגע ההוא...
‫רומם אותו מדרגת חייל פשוט...
‫למעלת שליט אתונאי.
‫לא!
‫הרגע ההוא הפך את תמיסטוקלס לאגדה.
‫אבל למרות התהילה והכתרים...
‫שנקשרו לראשו,
‫בלבו ידע תמיסטוקלס שהוא שגה.
‫בנו של דרייווש, קסרקסס,
‫נעץ בו מבט מצמית.
‫דמיסטוקלס ידע ‫שהיה עליו להרוג את הנער.
‫טעותו המפוארת ‫עתידה לרדוף אותו לנצח.
‫היה זה, אם כן, תמיסטוקלס עצמו...
‫ששילח רטט באימפריה הפרסית...
‫ועורר...
‫כוחות שהתעתדו להצית אש ‫בלבה של יוון.
‫כי כששכב המלך על ערש דווי,
‫זומנו אליו...
‫כל גדולי מצביאיו ויועציו.
‫והגדולה מכולם...
‫הייתה מפקדת הצי שלו, ‫ארטמיסיה.
‫רק יופייה עלה על אכזריותה,
‫ורק מסירותה למלך השתוותה ליופייה.
‫דרייווש העדיף את ארטמיסיה ‫על פני כל מצביאיו,
‫שכן היא הנחילה לו ניצחון בשדה הקרב.
‫הוא ראה בה...
‫בת חסותו, ‫הלוחמת המושלמת...
‫שבנו, קסרקסס, לא יהיה לעולם.
‫מה יפה את, ילדתי.
‫ילדתי...
‫היפה.
‫אבא.
‫קסרקסס.
‫אל תחזור על טעותו של אביך.
‫הנח ליוונים השפלים לנפשם.
‫רק האלים יכולים להביס אותם.
‫רק האלים.
‫קסרקסס התאבל שבעה ימים.
‫יגונו שיתק אותו.
‫ביום השמיני טמנה ארטמיסיה במוחו ‫את זרע הטירוף...
‫שעתיד לכלות אותו.
‫מילותיו של אביך לא היו אזהרה...
‫כי אם אתגר.
‫רק האלים יכולים להביס את היוונים?
‫אם כך, אתה תהיה המלך האל.
‫ארטמיסיה כינסה כוהנים, קוסמים...
‫ויידעונים מכל קצווי האימפריה.
‫הם עטפו...
‫את המלך באריג קימרי ‫טבול בשיקויים עתיקים...
‫ושלחו אותו לנדוד במדבר,
‫עד אשר הגיע, אפוף הזיות חום וצמא, ‫למערה...
‫של נזיר מתבודד.
‫קסרקסס חלף על פני העיניים הריקות...
‫והנשמות העקרות...
‫של היצורים החלולים השוכנים ‫בפינות האפלות של כל לב אנוש.
‫ובאפלה ההיא...
‫הוא התמסר, כל-כולו,
‫לכוח מרושע ומעוות כל כך...
‫שבצאתו משם,
‫לא נותר בו דבר מקסרקסס בן האנוש.
‫עיניו יקדו כגחלים לוחשות.
‫הוא היה חלק ומבהיק,
‫מגולח למשעי.
‫קסרקסס נולד מחדש...
‫כאל.
‫ארטמיסיה לא בטחה באיש.
‫בחסות הלילה...
‫טוהר הארמון מכל בני בריתו ‫של קסרקסס.
‫כל אנשי אמונו...
‫כל האנשים שגידלו אותו...
‫וכל האנשים שאת עצתם ביקש אי-פעם...
‫ידעו בתוך זמן קצר את נחת זרועה.
‫וכשעמד המלך האל...
‫לפני עמו,
‫עקבה ארטמיסיה אחרי תחבולתה ‫המתרקמת ללא רבב.
‫לשם התהילה...
‫לשם הנקמה...
‫מלחמה.
‫מלחמה!
‫המלחמה מתרגשת על יוון...
‫בדמותו של צבא מפלצתי ‫בן מיליון חיילים ויותר.
‫תמיסטוקלס, גיבור מרתון, ‫יזדקק לקצת יותר מעוד...
‫מערכה שגרתית...
‫כדי לסיים את המלאכה.
‫בבקשה!
‫אנחנו חייבים לפנות ‫אל שכלו הישר של קסרקסס!
‫פחדן!
‫אתונה היא עיר של פחדנים!
‫סתום את הלוע!
‫סתום את שלך!
‫אני אהרוג אותך! ‫שילכו הספרטנים לאבדון!
‫שילכו לאבדון, ‫אנשי השרירים חובבי הנערים!
‫שקט!
‫גיבור מרתון דורש שקט!
‫זאת דמוקרטיה, לא תגרת רחוב.
‫שקט! זה תמיסטוקלס.
‫הפרסים יתקפו הן מצפון והן מדרום.
‫ערי המדינה חייבות לנהל משא ומתן ‫לשביתת נשק.
‫כן, כן, חייבים לנהל משא ומתן!
‫לנהל משא ומתן עם עריץ?
‫תנו לי דוגמה אחת שבה צעד כזה ‫הניב תועלת לאומה כלשהי.
‫נכון. חובה עלינו להתאחד.
‫בני ארצי,
‫על העתיד נוכל ללמוד...
‫רק מסבלותינו בעבר.
‫רבים מכם ניצבו לצדי במרתון,
‫ואלה אשר לחמו...
‫ונכוו בלהט הקרב...
‫יודעים כיצד נכרת שלום אמת.
‫אל תלכו שולל.
‫קסרקסס, בנו של דרייווש,
‫הוא זאב העומד בשערנו.
‫כאן ועכשיו...
‫עלינו לבחור:
‫הנקום ונילחם למען יוון או לא?
‫ארגוס...
‫קורינתוס...
‫מגארה...
‫אתונה.
‫אפילו ספרטה לא תוכל לפרסים לבדה.
‫עלינו לעמוד איתן כאומה אחת.
‫אם כל אחד ידבק באינטרסים שלו,
‫כולנו ניכחד.
‫שילחו לנו את הספינות הנחוצות לנו ‫כדי להגן על יוון.
‫ספינותינו לבדן ‫לא יושיעו את תמיסטוקלס.
‫הוא יזדקק לילדינו בשדה הקרב.
‫ומה בנוגע לספרטה?
‫אתם תשלחו כל ספינה שברשותנו...
‫לחוף הצפוני של אאובויה.
‫אני אלך לבקש את עזרתם של הספרטנים.
‫עדיין לא שמענו דבר...
‫מהשליח ששלחת לספרטה.
‫אפשר שהמלך לאונידס נעלב ‫מהצעתך הנדיבה.
‫אולי עליי לצעוד לתוך ספרטה בעצמי ‫ולהחריב אותה עד היסוד.
‫אל תשכחי,
‫כשמדובר במלך אהוב כמוני...
‫אפשר להשיג הרבה.
‫תהיה זו שטות מצדם ‫להתנגד לכוחי האלוהי.
‫אתונה מנסה להרכיב קואליציה.
‫אבל הצי שלהם כמוהו כשמיכת טלאים.
‫אחרי שנחצה את הים, ‫אני אוביל את כוחותיי ביבשה.
‫אני אזכיר לפחדנים היוונים...
‫שלא שכחנו את חוצפתם.
‫נוחו והשקו את הסוסים.
‫מוטב שאכנס לבדי.
‫הספרטנים אינם אוהבים ‫להתרועע עם זרים.
‫-ספרטנים. ‫-תמיסטוקלס.
‫נחש זקן שכמותך.
‫-מה מביא אותך דרומה עד אלינו? ‫-באתי לפגוש את לאונידס...
‫-ולהזהיר אותו מפני הפרסים. ‫-ובכן, איחרת את המועד.
‫השליח הפרסי ‫הציג כבר ללאונידס את דרישותיו.
‫מנחה סמלית של אדמה ומים.
‫ספרטנים!
‫דעו לכם, ודעו זאת היטב:
‫רגע השיא בחייו של כל ספרטני,
‫רגע המימוש המלא...
‫של כל היקר ללבו,
‫הוא הרגע...
‫שבו הוא נלחם עד כלות...
‫למען ספרטה,
‫ואשר בו הוא שרוע מת בשדה הקרב,
‫עטור ניצחון!
‫ועכשיו...
‫מי מוכן למות לצדו של המלך שלנו?
‫תמיסטוקלס.
‫עשית דרך ארוכה כדי ללטף את גברותך ‫תוך כדי צפייה באימון של גברים אמיתיים.
‫המלכה גורגו.
‫לא כדאי שהוא יאמן אותם ‫לחיות לצד המלך, במקום למות לצדו?
‫עידן חדש עומד בפתח, גורגו.
‫אנשים יקומו ויבקשו להתנער ‫מעול הכישוף והעריצות.
‫-זה נשמע כמו איום. ‫-לא.
‫זאת הזדמנות להצטרף לשאר יוון ‫החופשית ולהתנגד לעריץ אמיתי,
‫אלא אם כן את ולאונידס ‫עשיתם כבר עסקה עם קסרקסס.
‫לא הגענו להסכמה.
‫השליח של קסרקסס היה...
‫הוא היה חצוף ולא הפגין שום כבוד.
‫הוא לא הבין שהאיומים שהושמעו ‫בתבאי ובאתונה לא יישאו כאן פרי.
‫זהו ערש הולדתם ‫של הלוחמים הטובים בעולם.
‫לוחמים שמלכם מוכן להילחם ולמות ‫למען כל אחד ואחד מהם.
‫השליח של קסרקסס...
‫לא הבין שהוא לא הגיע ‫לעיר-מדינה יוונית טיפוסית.
‫זוהי ספרטה.
‫אם כך, בוודאי הובהר לשליח ‫שספרטה לא תיכנע.
‫הדבר הובהר.
‫לאונידס מתייעץ כרגע עם האורקל ‫על תוכנית הקרב.
‫הדבר היחיד שעומד בדרכנו ‫הוא חגיגות קרנאה.
‫אין לי ספק שהאורקל יראה ‫שאנחנו חייבים להילחם.
‫אם כך, העיתוי שלי מושלם.
‫אני מפקד על צי ספינות ‫שייצג את יוון המאוחדת.
‫אני זקוק גם לספרטה.
‫תני לי את הספינות שלך, גורגו.
‫אני אגרום לקסרקסס להתחרט על כך ‫שהוא חצה את הים האגאי.
‫אתה לא תקבל את ספינות ספרטה. ‫יוון המאוחדת אינה מעניינת אותנו.
‫זה החלום שלך, תמיסטוקלס. לא שלנו.
‫הדבר היחיד שמעניין אותי ‫הוא שימורה...
‫של ספרטה.
‫שומריי ילוו אותך החוצה.
‫מוזר שאת לועגת לחירות כאן,
‫בבידוד האנוכי שלך,
‫בעוד שהחירות עצמה, בחוכמתה,
‫בחרה בך כדי להגן עליה.
‫מלכתי.
‫ספרטה תצטרף למאבק שלנו?
‫נראה שהפרסים הציעו לספרטנים ‫הצעה שאי אפשר לסרב לה.
‫ומהי ההצעה?
‫מוות מרהיב.
‫אומרים שאתה האמיץ מבין שבויינו.
‫אומרים שאת זונה מהמזרח.
‫חכם אתה לא.
‫המפקדת שלכם יוונייה.
‫בדיוק כמוני.
‫אתם, גברים פרסים, ‫מקבלים פקודות מאישה יוונייה!
‫כן, אחי. אני אכן יוונייה מלידה,
‫ובעורקיי זורם דם יווני.
‫אבל הלב שלי...
‫פרסי.
‫בעוד כמה שעות...
‫ירוסק הצי היווני.
‫מה בנוגע לאדוננו ‫ולספרטנים שמפניהם חוששים הכול?
‫אין סיבה לחשוש.
‫רק המלך לאונידס והמשמר האישי שלו, ‫המונה 300 איש,
‫-צועדים אלי קרב. ‫-הם יקרסו...
‫מיד.
‫אתה.
‫גם אתה חושב כך?
‫רבים ימותו.
‫הביטחון שלך משאיר עליי רושם חזק.
‫מוזר שימאי פשוט...
‫אינו משפיל את עיניו בפנותי אליו.
‫יכולתי לחשוב שזאת בסך הכול ‫בעיית משמעת.
‫אבל ידיו של גבר אינן משקרות.
‫הן חושפות...
‫כל פגם ודופי בטבעו.
‫ידיך אינן מסוקסות...
‫כידי המלחים בספינה הזאת.
‫אני מכירה כל אדם ואדם ‫המשרת תחת פיקודי.
‫התוכל להסביר לי ‫מדוע אינני מכירה אותך?
‫סלחי לי, המפקדת.
‫הרשי לי להציג את עצמי.
‫תיפסו את המרגל!
‫פחדן.
‫סופה מתקרבת.
‫זו סתם גחמה של מזג האוויר היווני.
‫-תמיסטוקלס. ‫-היכנס.
‫קליסטו.
‫על המילים שייאמרו כאן אסור לך לחזור.
‫בשום מקום.
‫בני טרם הרוויח את מקומו ‫ליד שולחן ותיקי המלחמה,
‫-אבל אפשר לבטוח בו. ‫-טוב ויפה.
‫-ספר לי. ‫-אישה יוונייה...
‫מפקדת על כל ספינותיו ‫של קסרקסס בדרום.
‫ארטמיסיה.
‫שמעתי עליה.
‫ארטמיסיה היא רוצחת מקצועית ‫ומיומנת בלוחמה ימית,
‫והיא צמאה לנקמה.
‫השמועה אומרת שכל משפחתה...
‫נרצחה בידי חיילים יוונים ‫נושאי חניתות.
‫שמעתי את כל הסיפורים.
‫נושאי החניתות לא חסו על איש ‫באותו יום.
‫לפי הסיפור הם אנסו ורצחו...
‫את כל משפחתה.
‫ואז הם נפנו אליה.
‫אחרי שנים בבטן ספינת עבדים יוונית...
‫היא הושלכה והופקרה למותה.
‫במצב זה מצא אותה שליח פרסי.
‫באותו יום נשבעה ארטמיסיה ‫לשוב ליוון...
‫רק כשתוכל לחזות בה עולה בלהבות.
‫היא הוזנה, הולבשה ואומנה בידי טובי ‫הלוחמים של האימפריה הפרסית,
‫עד אשר לא נמצא שום יריב שקול לה...
‫במיומנויות החרב.
‫המלך דרייווש התרשם מנחישותה...
‫והיא עלתה מהר מאוד בסולם הדרגות.
‫היא מכרה את נשמתה...
‫למוות עצמו.
‫יש אומרים שאני מכרתי את נשמתי ליוון.
‫מה אתה חושב?
‫-אני? ‫-כן.
‫אתה עתידה של יוון.
‫אני מוכן למלחמה.
‫הוא מוצא חן בעיניי. מזכיר לי אותך.
‫אנחנו נזדקק...
‫לכל חייל.
‫הוא בסך הכול נער.
‫צעירים ממני בהרבה...
‫-הגנו על המדינה, אבא. ‫-די!
‫אתה חולם, ולא נדון בכך עוד.
‫תמיסטוקלס, התחלתי להוציא לפועל ‫את התוכנית שלך...
‫והכוח היבשתי שלי יהיה מוכן ביום השני.
‫נזדקק לך. זה בטוח.
‫ויש חדשות רעות.
‫לאונידס צועד צפונה לתרמופילאי.
‫חדשות רעות? אם הספרטנים...
‫-בתרמופילאי, ניצחוננו מובטח. ‫-לו רק היה איתו כל צבאו.
‫אבל בגלל האורקל וחגיגות קרנאה,
‫יצא לאונידס לדרך ‫כשהוא מלווה ב-300 איש בלבד.
‫הדבר היחיד שניצב, אם כן, ‫בין אתונה...
‫לבין השמדה מוחלטת...
‫הוא לאונידס ו-300 ספרטנים.
‫אני אחפש את הוותיקים שבהם.
‫-אשליט קצת סדר בקרב המתנדבים. ‫-טוב מאוד.
‫אין לנו זמן ללמד את האיכרים ‫אסטרטגיה מהי.
‫רק תדאג שהם יאכלו היטב...
‫ושלא ישתו לשוכרה.
‫עוד משהו?
‫לא היה מזיק אם הם היו מתאמנים בחרב.
‫חי נפשי.
‫לעזאזל!
‫-אביך יודע שאתה כאן? ‫-לא, המפקד.
‫והמגן? והחרב?
‫הם היו שייכים לסבי.
‫אמי הפקידה אותם בידי רק הבוקר.
‫-קיבלת את ברכתה? ‫-כן, המפקד.
‫אפילו הלהב מושחז.
‫אביך מכין לאויב שלנו הפתעה מחר.
‫אני מעדיף להילחם כאן. ‫עכשיו.
‫עלה לספינה שלי.
‫שם תילחם.
‫כן, המפקד.
‫יש לנו רק חמישים וכמה ספינות.
‫הפרסים דיווחו על אלפי ספינות.
‫-הספינות האלה בקושי ראויות לשיט. ‫-אי אפשר להשוות אותן למפלצות...
‫-של הצי הפרסי. ‫-לנו יש יתרון של מהירות וקלות תמרון.
‫כל ערי המדינה שלחו ספינות, ‫בין שקומץ ובין שיותר.
‫-אתונה, כמובן, שלחה את כל השאר. ‫-דווח לנו...
‫שכוח חלוץ קטן של הצי הפרסי ‫תפס מחסה מהסופה ממש מעבר למצר.
‫אם מזג האוויר ישתפר, ‫נוכל לתקוף אותם עם שחר.
‫ניצחון יווני מוקדם.
‫האלים זימנו לנו אפשרות...
‫לפגוע בפרסים ‫ולחזק את המורל היווני.
‫זה בהחלט מפתה.
‫אבל אנחנו נדבק בתוכנית הקרב.
‫היום, עם רדת השמש, נפליג ונחתור למגע ‫עם עיקר הצי הפרסי.
‫נתקוף את הספינות בים הפתוח, ‫בלי שום חוף שיגביל את הזירה.
‫שיגור הצי העלוב שלנו לתקיפת כוח...
‫של יותר מאלף ספינות ‫הוא מעשה התאבדות.
‫זאת התוכנית שלי.
‫תראי את הצי העלוב שלהם.
‫לא נשקפת לנו סכנה רבה ‫מהספינות האלה.
‫אני זקוקה לסגן, ארטפרנס.
‫מי שיוכיח את כישוריו, יזכה למקום לצדי.
‫גנרל בנדרי הציע להוביל ‫את המתקפה הראשונה.
‫בנדרי!
‫המפקדת.
‫אם אתן לך להוביל ‫את המתקפה הראשונה,
‫איזו ערובה תיתן לי לניצחון מהיר?
‫אתן לך את מילתי ואת חיי.
‫יפה.
‫מהן פקודות הקרב שלי?
‫השפל את היוונים ‫והשמד את הספינות הזעירות שלהם.
‫הם ימותו, עד האחרון שבהם.
‫אחיי!
‫אמצו את לבבותיכם.
‫התבוננו עמוק אל תוך נשמותיכם.
‫היום יעמוד למבחן ‫החומר שממנו קורצתם.
‫אם בלהט הקרב...
‫תחפשו סיבה להמשיך להילחם,
‫רעיון שלמענו תהיו נכונים לוותר...
‫על כל אשר יהיה לכם אי-פעם,
‫אין לכם אלא להביט ‫באדם הנלחם לצדכם.
‫זאת הסיבה.
‫זאת אחוות הלוחמים.
‫קשר בל יינתק...
‫המתחשל בכור ההיתוך של הקרב.
‫לא יהיה לכם קרוב יותר ‫מהאדם שעמו הגרתם את דמכם.
‫כי אין צידוק נאצל יותר...
‫ממלחמה למען האנשים ‫הנכונים להקריב את חייהם למענכם.
‫הילחמו במלוא הכוח היום!
‫הילחמו למען אחיכם!
‫הילחמו למען משפחותיכם!
‫ומעל לכול, הילחמו למען יוון!
‫יוון!
‫כן!
‫כשיתחיל הקרב, ‫עליכם להבטיח לעצמכם רק דבר אחד.
‫והוא?
‫לא להיהרג ביום הראשון.
‫זה נכון בנוגע לכולכם.
‫ספינות הפרסים...
‫חזקות בחרטום,
‫אך הן חלשות...
‫בחלקן האמצעי.
‫שם נתקוף אותן.
‫עכשיו!
‫התקיפו!
‫נגחו אותם!
‫קשתים, עכשיו! עכשיו!
‫התרחקו לאחור!
‫עכשיו!
‫היכנסו בהם!
‫לאויב טקטיקה...
‫יצירתית.
‫הפריסה המעגלית ‫אינה משאירה לנו חזית לתקיפה.
‫אנחנו מפסידים.
‫לא, אתה מפסיד.
‫תן הוראת נסיגה.
‫שיעלזו בניצחונם היום.
‫הכישלונות שלך משעממים אותי, בנדרי.
‫לא אניח לפצע הזה לעכב אותי.
‫אני מאמין לך, משום-מה.
‫מחר בבוקר תהיה החרב שלי ‫חדה ומושחזת.
‫יפה. ‫מחר תילחם לצד אביך.
‫לא רע,
‫-יחסית לחבורת איכרים. ‫-ומשוררים. ופסלים.
‫מי היה מאמין שקבוצה לא מאומנת...
‫תקצור הצלחה כזאת מול יריב חזק כל כך.
‫נזדקק לכל כוחנו בקרב של מחר.
‫כמה זמן נצליח לעצור בעדם?
‫אם התוכנית שלי תעלה יפה...
‫עד שהספרטנים יאחדו את יוון.
‫חיילים!
‫מי יחלוק איתי משקה?
‫דווח.
‫אנחנו עדיין בוחנים את האבידות.
‫אבל את חייבת להבין שקשה מאוד,
‫בתנאי חשכה וים סוער,
‫להעריך במדויק...
‫דיווח?
‫75 ספינות ירדו למצולות,
‫30 ניזוקו ללא אפשרות שיקום.
‫20 יוכלו לחזור לשירות אחרי כמה שבועות ‫של תיקון בנמל בטוח.
‫למפקד הכוח היווני קוראים תמיסטוקלס.
‫כן, הוא מצביא אתונאי.
‫השמועה אומרת שהוא זה ‫שירה את החץ...
‫במלך דרייווש.
‫לא!
‫תמיסטוקלס הלז הפגין תבונה רבה ‫בשדה הקרב.
‫מה שאי אפשר לומר על אף אחד מכם.
‫הפקודות שלי נשמעות לכם מופרכות, ‫רבותיי?
‫הדרישה לניצחון מוגזמת?
‫האכזבה שלך מאבידות האתמול מוצדקת.
‫האכזבה שלי.
‫האכזבה שלי אינה נובעת מהאבידות.
‫למספרן הזעום של הספינות שניזוקו ‫ולעבדים המתים אין כל חשיבות בעיניי.
‫לא. האכזבה שלי...
‫נעוצה באנשים.
‫כי אף על פי שאני...
‫מוקפת רבבה...
‫אני לבד.
‫אני כמהה לנפש שתעמוד לצדי.
‫שאוכל לתת בה אמון.
‫אמור לי, גנרל קשאני.
‫האם אתה האיש הזה?
‫עד סוף היום תטעמי את טעם הניצחון.
‫אני אדאג לכך.
‫כולי תקווה.
‫קדימה!
‫עכשיו!
‫אל תאבדו אותם!
‫-היוונים נסוגים. ‫-הוא מוביל אותו בדיוק לאן שהוא רוצה.
‫קשאני הוא טקטיקן מחונן.
‫דיברתי על תמיסטוקלס.
‫סלעים!
‫לעצור! לעצור!
‫לעצור!
‫היכונו לפגיעה!
‫מה אתה עושה כאן?
‫מחובתו של כל אדם להגן על משפחתו ‫ועל ארצו.
‫-מי אמר לך את זה? ‫-אבא שלי.
‫תמיסטוקלס מוליך אותנו שולל ‫בחינניות מופלאה.
‫-מדוע הדרישה לניצחון מוגזמת כל כך? ‫-איך אוכל לכפר על כך?
‫שקט.
‫אתה תעביר את המסר שלי.
‫עכשיו הם יפחדו מאיתנו!
‫עכשיו הם יפחדו מלוחמי יוון!
‫הוא צודק!
‫צריך לפחד מהלוחם היווני!
‫צריך לפחד מחרבו!
‫מהמגן שלו.
‫מאהבתו לאמא יוון.
‫אבל יותר מכול...
‫צריך לפחד מחירותו!
‫אל תכעס על הנער.
‫לקחתי אותו תחת פיקודי.
‫את הכעס שלי אני שומר לאויביי.
‫תמיסטוקלס!
‫הספינה של ארטמיסיה ‫עוגנת באזור נייטרלי.
‫היא רוצה לפגוש את תמיסטוקלס.
‫-איך תערבו לשובו הבטוח? ‫-שמע, נערי.
‫הכבוד היחיד מבחינתה...
‫יהיה לראות את הצי המרוסק ‫והמובס שלכם...
‫צולל אל קרקעית הים האגאי,
‫ולזהות אותך...
‫ממוסמר אל תורן ספינתך בחרבה...
‫ושוקע אל תוך הקבר הימי שלך.
‫למה לא אמרת את זה מההתחלה?
‫ברוך הבא לדוברה הצנועה שלי.
‫נוכחותך היא לכבוד לנו.
‫הדוברה שלך ואת...
‫מרשימות למדי.
‫אתה מחניף לאוזניי.
‫בוא, תמיסטוקלס. ‫יש לנו עניינים רבים לדון בהם.
‫אתה מאמין שמוצא היוונים מהאלים?
‫שמעתי שכך אומרים.
‫ואתה? יש אל בשושלת שלך?
‫אנשיי סבורים שכן, ‫נוכח שני ימי הקרבות האחרונים.
‫אשר לי, הייתי אומרת שיש בך ‫ניצוץ אלוהי.
‫מי מחניף עכשיו לאוזנו של מי?
‫אנשיי אומרים גם שאתה הוא זה...
‫שהרג את המלך דרייווש במרתון.
‫מעשי גבורה רבים אירעו באותו יום.
‫אבל זה היה לפני עשר שנים,
‫ורבים נוטים לפאר את פרטי הקרב.
‫מעשה כזה לא היית שוכח.
‫אני עושה מה שמחובתי לעשות ‫כדי להגן על יוון.
‫ואני עושה מה שמחובתי לעשות ‫כדי להביס אותה.
‫על כל יווני שייהרג ‫עליך להרוג אלף פרסים.
‫על כל ספינה שאטביע...
‫עליך להטביע מאה.
‫אני יכולה לספוג אבידות ‫במשך שבועות רבים.
‫חודשים, במקרה הצורך.
‫היתרון המספרי יביס אותך,
‫ואת ספינותיך היקרות ‫אני אוריד למצולות בכוח החרב.
‫אני אחסל את החירות היוונית שלך.
‫את מנסה לדון איתי בכניעה?
‫לא.
‫אני מציעה לך לחמוק מגורלך האומלל ‫ולהצטרף אליי.
‫אני זקוקה למפקד כמוך.
‫הקמת מערך הגנה מופתי.
‫קומץ של אוניות ישנות.
‫לאונידס ו-300 ספרטנים.
‫די מעליב, למען האמת,
‫שזה מה שניצב ‫מול האימפריה האדירה בעולם.
‫אינני מאשימה אותך, תמיסטוקלס.
‫נלחמת כאילו דמו של פוסידון עצמו...
‫גועש בעורקיך.
‫לא. אני מאשימה את יוון.
‫את הביורוקרטים המתקוטטים ‫שמנסים להציל את עורם...
‫ולכן שולחים אותך למות כאן.
‫ובכל זאת, אתה נלחם.
‫אם כך, בוודאי יש...
‫מה?
‫משפחה בבית, באתונה, ‫שדוחפת אותך...
‫להילחם בלהט כזה?
‫האמת היא שלא היה לי פנאי ‫להקים משפחה.
‫כל חיי הבוגרים עברו עליי...
‫במחיצת אהבתי האמיתית, ‫האחת והיחידה:
‫הצי היווני,
‫ובמטרה אחת:
‫להכין את הצי לקראת המפגש איתך.
‫אני בהחלט נהנית...
‫מהמחשבה שאתה עורג אליי,
‫מוותר על משפחה ועל אהבה...
‫למען שכרון חושים עמוק יותר.
‫שכרון הפלדה והבשר,
‫המוות והחיים.
‫שכרון הזעם...
‫וזיעת השרירים.
‫העונג הצרוף...
‫והעצב העמוק ביותר.
‫מות איתי כל לילה ‫והיוולד איתי מחדש כל בוקר,
‫בעודך נועץ את חרבך בלבבות אויבינו.
‫אתה נלחם למען החירות.
‫אני מציעה לך חירות ללא מאמץ ‫וללא אחריות.
‫בוא אליי...
‫והייה לצדי.
‫נשום איתי כל נשימה ‫כאילו היא נשימתך האחרונה.
‫בוא אליי.
‫לא.
‫אינך אל. ‫אתה בסך הכול גבר.
‫אל תשתהי עם החרב.
‫אתה לא תזכה למות הלילה.
‫שומרים!
‫סלקו את החלאה הזאת מספינתי.
‫ובכן?
‫מה גילית?
‫אפשר להביס את ארטמיסיה?
‫בפעם הבאה שנתייצב מולה...
‫היא תמטיר עלינו גיהינום.
‫החזיקו חזק!
‫שלח את המשמר האישי שלי.
‫שוטו לאחור!
‫לסגת!
‫-לסגת! ‫-לסגת!
‫תמיסטוקלס!
‫במים!
‫קשתים! לסיפון!
‫קשתים לסיפון! מהר!
‫צד ימין!
‫ירי חופשי!
‫המשך להילחם, בני.
‫המשך להילחם!
‫כוונו אל האנשים שלמעלה!
‫שם למעלה!
‫כולם לנטוש את הספינה!
‫לנטוש! לנטוש את הספינה!
‫למתים אין אשמה.
‫אין להם אחריות.
‫תמיסטוקלס מתבונן במימי הים האגאי...
‫האדומים מדם אנשיו.
‫האם הם הוקרבו על מזבח האגו שלו?
‫או שמא כדי לשכך את רגשות האשם ‫על הטעות ההיא במרתון?
‫כמה אנשים היו ניצלים...
‫לו הרג דמיסטוקלס את הנער, אז?
‫הוא עצמו אינו בטוח בתשובה.
‫ידידי.
‫נלחמנו באויב עדיף.
‫יחד.
‫הקשב לי,
‫דמיסטוקלס.
‫יהיה עליך להילחם...
‫בכוח כפול מחר בבוקר.
‫נילחם כתף אל כתף.
‫לא, בני.
‫אתה תמשיך בשם שנינו.
‫מה הוא אמר?
‫אומר לך בבוא העת, נערי.
‫עכשיו נחריש.
‫לך להתייחד עם נשמת אביך.
‫כמה פעמים נצטרך לסבול אסון כזה?
‫ככל שיידרש לנו.
‫אנו הופכים אנשים צעירים לצללי זיכרון.
‫אתה חושב שאני נהנה מזה?
‫שאני נהנה לחזות בנשימתו האחרונה ‫של חברי?
‫כל אישה שמתאלמנת בגלל החלטה שלי...
‫כל ילד שגדל ללא אב...
‫הם תוצאה של הכרעה שקיבלתי.
‫זה העול שבו אני נושא כמפקד.
‫כל כך קל להשתיק...
‫את החזקים ובעלי המשמעת העצמית.
‫הביאו את חיילי, ‫שיראו את לוחמי ספרטה הדגולים.
‫הצעידו אותם לצד הגופות.
‫שיראו את המחיר שמשלמים ‫קוראי התיגר על המלך האל.
‫המלך לאונידס...
‫ו-300 האמיצים שלו ‫היו הטובים שבחיילי יוון.
‫לא יהיו עוד מושיעים...
‫שיקומו עלינו לנצחנו.
‫דבר לא יעצור את האימפריה שלי.
‫הוד מלכותך.
‫אתה, קח את חרבו של המלך המת...
‫לאתונה.
‫שיידעו שהם הבאים בתור.
‫שיידעו...
‫שאתונה,
‫היהלום שבכתר עריהם,
‫עתידה להימחק מדפי ההיסטוריה.
‫תמיסטוקלס!
‫אני מביא עמי חדשות...
‫מתרמופילאי. ‫גיבן עשה מעשה בגידה בלאונידס.
‫הספרטנים נטבחו.
‫תרמופילאי נפלה.
‫איזו הקרבה.
‫עכשיו יש ליוון קדושים מעונים.
‫דקסוס, הפץ את...
‫חדשות תרמופילאי...
‫בכל עיר ובכל כפר.
‫למען ישמעו כל בני הארץ את סיפורך.
‫אבל הם מתו. כולם.
‫הקורבן של ספרטה יאחד אותנו.
‫צא לדרך!
‫העבר את כל ספינותינו ואנשינו ‫לנמל המבטחים בסלמיס.
‫ואתה?
‫אני אשא את דברי דקסוס אל אתונה.
‫נאמר לי שגיבן המיט עלינו ‫את התבוסה בתרמופילאי.
‫שהוא מכר את ארצו,
‫פשט את גלימת הארגמן ‫והחליף אותה בזהב הפרסים.
‫מה שמך, בוגד?
‫אפיאלטס איש טראכיס.
‫חרב אצילה זו קוראת לי ‫להרטיב אותה בדמך.
‫ובצדק.
‫אין בי יופי רב.
‫ומועט היופי במה שעשיתי.
‫אמור את אשר עליך לומר.
‫אני מתחנן בפניך...
‫ובפני אתונה כולה!
‫המלך האל ישרוף את העיר הזאת לאפר!
‫מה זאת אומרת?
‫שקט!
‫הקורבן הגדול של לאונידס והספרטנים ‫אינו תבוסה!
‫הוא ניצחון מרהיב.
‫מעשה הגבורה הפשוט הזה...
‫יאפשר לנו לקבץ את כל ערי המדינה...
‫ולאחד את יוון...
‫למטרה אחת,
‫נגד אויב אחד!
‫ואתה...
‫העבר את המסר למלך האל שלך.
‫אמור לו שניקח את כל ‫ספינותינו הנותרות...
‫ונבוא עמו חשבון במפרץ סלמיס.
‫אבל יהיו מוות וחורבן.
‫נכון. יהיו.
‫תמיסטוקלס.
‫באתי לדבר עם מלכתכם.
‫היזהר, אתונאי.
‫אפשר שלא תתקבל בברכה.
‫אני משתתף בצערך העמוק.
‫אין בכוחי לשנות את אשר קרה ללאונידס,
‫אבל ההקרבה שלו לא תישכח.
‫אל תטיף לי על הקרבה, אתונאי. ‫גש היישר לעניין.
‫אני מבקש ממך את כל צי ספרטה.
‫כל חייל וכל ספינה...
‫-שאת יכולה להעניק לי. ‫-לא נתתי די...
‫למען חלומך על יוון המאוחדת?
‫שאתן חרבות בידי בני? בידי ילדינו?
‫זה ישביע את רצונך?
‫לא נתתי די למען שאיפותיך, ‫תמיסטוקלס?
‫מלך.
‫בעלים, אבות, אחים.
‫ספרטה לא תיתן עוד.
‫מקומה אצלך.
‫נקמי את דמו.
‫דברי האורקל היו כאזהרה.
‫יוון כולה תיפול,
‫ואש הפרסים תכתוש את אתונה לאפר.
‫שכן אתונה אינה אלא גיבוב של אבן ועץ,
‫של סחבות ואבק.
‫וכאבק היא תימוג ברוח.
‫רק האתונאים עצמם קיימים,
‫וגורלו של העולם תלוי במוצא פיהם.
‫רק האתונאים קיימים.
‫ורק ספינות עץ איתנות ‫יוכלו להציל אותם.
‫ספינות עץ,
‫ונחשול של דם גיבורים.
‫היוונים נהגו בטיפשות כשהתנגדו לנו.
‫לאונידס וחבורתו...
‫לא היו יריבים שקולים ‫לרצון האל.
‫תמיסטוקלס היה פחדן נקלה.
‫ועכשיו...
‫הצי העלוב שלו אינו ראוי לתשומת לבנו.
‫אם "הפחדן הנקלה" הזה היה עומד לצדי,
‫היינו מניחים את העולם כולו...
‫לרגליך.
‫מלכי!
‫משרתך העניו מביא לך חדשות.
‫הצי היווני עוגן כשהוא חשוף לפגיעה...
‫במפרץ סלמיס.
‫לא נותר לך אלא לחסל אותם.
‫מי מפקד על כוחותיהם?
‫תמיסטוקלס איש אתונה.
‫תמיסטוקלס מת.
‫הוא חי! במו עיניי ראיתי אותו.
‫הכן את הכוחות ואת הנשק.
‫אנחנו נתקוף ללא דיחוי.
‫התבונה...
‫מחייבת אותנו...
‫לשלוח גששים שיוודאו ‫שלא מדובר במלכודת.
‫אתה מעז לתת לי עצות בענייני מלחמה?
‫אני המלך האל.
‫אני הוא זה שניצח את לאונידס.
‫אני הוא זה שהחריב...
‫את אתונה המעטירה.
‫-אני מלכך. ‫-הרג לאונידס ואנשיו...
‫רק הפך אותם לקדושים מעונים.
‫וכשהחרבת את אתונה...
‫הצתת את הדבר היחיד...
‫שהיה לו ערך בארץ הזאת.
‫אני אתקוף את היוונים...
‫בכל כוחות הצי שלי.
‫ארטמיסיה.
‫די!
‫אל תשכח מי הניח את הכתר ‫על ראשך האווילי.
‫מלכי.
‫עכשיו שב לך על כס המלכות המוזהב...
‫וצפה בקרב ממרחק הביטחון ‫שאני מספקת לך.
‫אי-שם, במרחק,
‫אנחנו חוזים בחורבנה של אתונה.
‫לבדנו נתמודד עם המפלצת ‫שהטילה את צלה על ארצנו.
‫התפללתי שהספרטנים יושיטו לנו עזרה.
‫אולי הם סבורים שהקריבו מספיק.
‫הכזבת את כולנו.
‫זו אשמתך, תמיסטוקלס.
‫בלי הספרטנים איננו אלא עובדי אדמה.
‫היה עלינו לשאת ולתת ‫עם הפרסים כשעוד יכולנו.
‫כולכם צודקים.
‫כן, נותר לנו רק קומץ ספינות.
‫וכן, איננו אלא עובדי אדמה.
‫אנחנו סוחרים.
‫אנחנו נערים...
‫שהתחשלו לגברים בהקרבה ובאש הקרב.
‫שיחקתי משחק מסוכן,
‫והפסדתי!
‫אם תחליטו להפנות לי גב,
‫להפנות גב לארצכם,
‫לא אאשים אתכם.
‫אתם חופשיים ללכת.
‫אתם עדיין אנשים חופשיים.
‫טוב ויפה.
‫הבה...
‫ניכנס בעול המשימה ‫ונשחרר את יוון מאימת הספינות.
‫זכות היא לנו להיות כאן היום.
‫סיפורנו יסופר עוד אלף שנה.
‫הבה נחקוק את עוז הרוח שנותר בנו...
‫על דפי ההיסטוריה,
‫ונוכיח לכול...
‫כי בחרנו למות על רגלינו...
‫ולא לחיות על ברכינו!
‫רק דבר אחד עליך לדעת היום.
‫לא להיהרג.
‫לא. את מילותיו האחרונות של אביך.
‫הוא אמר לי שהרווחת את זכותך ‫לשבת ליד השולחן.
‫ובכן, אחי, ‫אין לי עוד טקטיקות ותכסיסים.
‫זה יהיה הקרב האחרון שנחלוק.
‫אנחנו לוחמים זה לצד זה ‫מאז שאני זוכר את עצמי.
‫דבר לא ישמח אותי יותר ‫מלהניח את חרבי.
‫-ההכנות הנדרשות? ‫-הכול מוכן מתחת לסיפון.
‫-יפה. ‫-אתה בטוח...
‫שאתה רוצה ‫לממש את התוכנית במלואה?
‫כן.
‫בלי ארטמיסיה, הצי הפרסי הוא חסר ערך.
‫לעולם לא נצליח להגיע אליה.
‫אני אגיע אליה...
‫ואשים לזה קץ.
‫לא יהיה לנו לאן לסגת.
‫אני יודע.
‫היום יושמדו ספינות יוון האחרונות.
‫אל תחוסו עליהם.
‫אל תשעו לתחינותיהם.
‫היום נרקוד על גבם של יוונים מתים.
‫היום נאלץ אותם להיכנע.
‫היום אני רוצה לחוש בצווארו ‫של תמיסטוקלס...
‫מתחת לנעליי.
‫חיילים! היכונו למגע!
‫היכונו לקרב פנים אל פנים!
‫התקיפו!
‫אביך מתבונן בך!
‫אל תחסכו במאמצים!
‫קנו לכם את תהילתכם!
‫אני לא נמצאת כאן כמשקיפה מהצד!
‫עכשיו!
‫שישגרו את הנשמות שלנו ‫היישר לגיהינום!
‫קדימה!
‫הצעת לי חירות...
‫-בלי מאמץ ובלי אחריות. ‫-אתה מקבל את הצעתי?
‫תשובתי היא עדיין לא.
‫הלוואי שהיית מזיין כמו שאתה נלחם.
‫היכנע לי. או שתמות.
‫ואז, במי תילחמי...
‫ולשם מה?
‫איש לא יוכל לקרוא עלייך תיגר.
‫אני מעדיף למות כאיש חופשי ולא כעבד.
‫גם אם השרשרת מחוברת אלייך.
‫זה מתחיל בלחישה.
‫ברמז.
‫רוח קלה שבקלות...
‫שורקת בין החבלים,
‫נישאת מעל צרחות המוות ‫של עשרת אלפים גברים.
‫היא מלטפת את שערה ברכות, ‫כידו של מאהב.
‫הרוח הקלה,
‫המרומזת, הייתה לרוח סערה. ‫היא נושבת בכל רחבי יוון...
‫ונושאת עמה מסר המסופר שוב ושוב...
‫על אודות גבירת החירות ‫שפקדה בתבונתה...
‫על לאונידס לצוות לה הכול.
‫הרוח, אחיי, היא רוח ההקרבה.
‫רוח של חירות.
‫רוח של צדק.
‫רוח של נקמה.
‫את מכותרת.
‫כל יוון התאחדה נגדך.
‫דלפי, תבאי, אולימפיה,
‫ארקדיה וספרטה.
‫אם יבוא עליי המוות היום, ‫אני מוכנה לקראתו.
‫אוכל לחוס עלייך.
‫יש לך זמן להכין סירת מילוט ולברוח.
‫חבל שתכריחי אותי ‫להפעיל את היד הזאת.
‫צווי על ספינותייך לנתק מגע ולהיכנע לי.
‫להיכנע?
‫300: עלייתה של אימפריה